Iatsyna, O. I. Morphological analysis of interstitial Cajal cells and mast cells in experimental hyperactivity bladder and stress incontinence under influence of pharmacocorrection [] = Морфологічний аналіз інтерстиціальних клітин Кахаля і базофільних гранулоцитів при гіперактивному сечовому міхурі та стресовому нетриманні сечі в експерименті під впливом фармакокорекції / O. I. Iatsyna, S. V. Vernygorodskyi, F. I. Kostyev> // Вісник морфології. - 2018. - Т. 24, № 2. - P5-13. - Bibliogr. at the end of the art. MeSH-main: БАЗОФИЛЫ -- BASOPHILS (действие лекарственных препаратов) ИНТЕРСТИЦИАЛЬНЫЕ КЛЕТКИ КАХАЛЯ -- INTERSTITIAL CELLS OF CAJAL (действие лекарственных препаратов, физиология) Annotation: The existing data indicate the multifactorial mechanisms of development of the overactive bladder (OAB) symptom, but the issue of OAB pathogenesis remains unclear. In more recent times, the neurogenic theory of OAB genesis has being accompanied by the increasing attention to the study of morphological changes that occur in the smooth myocytes of the detrusor and their interaction with the extracellular matrix. Therefore, the objective of our study became the evaluation of distribution of interstitial Cajal cells (ICC) and basophilic granulocytes (BG) in the structural elements of the bladder wall under stress urinary incontinence and its overactivity before and after treatment with Mirabegron, Spasmex, Quercetin and combination thereof with testosterone and estradiol, using histochemical and immunohistochemical methods. The experimental models of OAB and stress urinary incontinence (SUI) presented the increase in the amount and functional activity of BG revealed by histological and immunohistochemical methods, as well as ICC at all terms of OAB monitoring, while the SUI presented with high concentration and functional activity of BG only after 14 days of the experiment. After 28 days, we observed a sharp decrease of the parameters, indicating decompensation and depletion of the functional activity. The number of ICC decreased under SUI after both 14 days and 28 days of the experiment. The group of experimental animals receiving Spasmex and its combination with hormones, presented no significant effect on the quantitative and qualitative composition of BG and ICC at OAB and SUI on Day 14 of the experiment, but the combination with testosterone demonstrated statistically reliable (p0.001) reduction of BG and ICC expression in the muscle layer of the bladder after 14 days, and unreliable after 28 days of the experiment (p0.05). The administration of Mirabegron alone and especially its combination with testosterone and estradiol presented positive trends in histochemical and immunohistochemical expression of BG and ICC. The experiment proved high efficacy of Quercetin in combination with testosterone and estradiol under OAB and SUI, confirmed by stabilization of the functional activity of BG and ICC quantitative composition. Сучасні уявлення вказують на багатофакторні механізми розвитку гіперактивного сечового міхура (ГАСМ), однак до кінця питання патогенезу ГАСМ залишаються не з’ясованими. Останнім часом поряд з нейрогенною теорією виникнення ГАСМ все більша увага приділяється вивченню морфологічних змін, що виникають в гладких міоцитах детрузора і взаємодії їх з екстрацелюлярним матриксом. Тому метою нашого дослідження стало за допомогою гістохімічних та імуногістохімічних методів оцінити розподіл інтерстиціальних клітин Кахаля (ІКК) і базофільних гранулоцитів (БГ) в структурних елементах стінки сечового міхура при стресовому нетриманні сечі і його гіперактивності до і після лікування мірабегроном, спазмексом, кверцетином і їх комбінації з тестостероном і естрадіолом. На експериментальних моделях ГАСМ і стресового нетримання сечі (СНМ) за допомогою гісто- і імуногістохімічного методу виявлено підвищення кількості та функціональної активності БГ, а також ІКК на всіх термінах спостереження при ГАСМ, в той час як при СНМ кількість і функціональна активність БГ були високими тільки після 14 діб експерименту. Після 28 діб спостерігали різке їх зменшення, що свідчило про декомпенсацію і виснаження їх функціональної активності. Кількість ІКК зменшується при СНМ як після 14 діб, так і через 28 діб експерименту. У групі експериментальних тварин, які отримували спазмекс і комбінацію його з гормонами не виявлено достовірної ефективності їх впливу на кількісний і якісний склад БГ та ІКК при ГАСМ і СНМ на 14 добу експерименту, проте в поєднанні з тестостероном виявлено достовірне (p0,001) зниження експресії БГ і ІКК у м’язовому шару сечового міхура після 14 діб, і недостовірне через 28 діб (p0,05). При окремому застосуванні мірабегрона і особливо при його комбінації з тестостероном і естрадіолом встановлена позитивна динаміка гістохімічних та імуногістохімічних показників експресії БГ і ІКК. З’ясовано високу ефективність кверцетину в поєднанні з тестостероном і естрадіолом при ГАСМ та СНС, що підтверджується стабілізацією функціональної активності БГ і кількісного складу ІКК Additional Access Points: Vernygorodskyi, S. V. Kostyev, F. I. There are no free copies |