Форма документа : Стаття із журналу Шифр видання : Автор(и) : Сокол А. А., Греков Д. А., Ємець Г. І., Галкін О. Ю., Щоткіна Н. В., Руденко Н. М., Ємець І. М. Назва : Оцінка біосумісності децелюляризованого бичачого перикарду Місце публікування : Клітинна та органна трансплантологія. - 2020. - Том 8, N 2. - С. 188-192 (Шифр КУ53/2020/8/2) MeSH-головна: ТКАНЕВАЯ ИНЖЕНЕРИЯ -- TISSUE ENGINEERING МЕДИЦИНА РЕГЕНЕРАТИВНАЯ -- REGENERATIVE MEDICINE БИОСОВМЕСТИМЫХ ВЕЩЕСТВ ТЕСТИРОВАНИЕ -- MATERIALS TESTING ПЕРИКАРД -- PERICARDIUM IN VITRO МЕТОДЫ -- IN VITRO TECHNIQUES Анотація: Потенційне використання децелюляризованого перикарда великої рогатої худоби як природного каркаса для імплантатів є багатообіцяючим підходом в галузі тканинної інженерії та регенеративної медицини. Реакція «трансплантат проти хазяїна» надецелюляризовані імплантати залежить від їхбіосумісності, яка повинна бути перевірена в експерименті in vivo перед застосуванням у клінічній практиці. МЕТА: оцінити біосумісність імплантатів з бичачого перикарда, які були децелюляризовані ферментом трипсином та аніонним детергентом додецилсульфатом натрію (sodium dodecyl sulfate, SDS). МАТЕРІАЛ І МЕТОДИ. Перикард було отримано від биків віком 12-18 місяців. Децелюляризацію тканини проводили з використанням 0£5 % розчину трипсину та 1 % SDS для групи І та 0,1 % SDS для зразків групи II. Імплантацію проводили щурам лінії Wistar підшкірно. Зразки тканини фарбували для гістологічного аналізу гематоксиліном і еозином, конто червоним та трихромом по Массону. РЕЗУЛЬТАТИ. В групі 1 через 3 місяці після підшкірної імплантації щурам децелюляризованого бичачого перикарду було відмічено його деградацію та запалення в оточуючій тканині. За таких самих умов у тварин групи 2 було відмічено заміщення імплантатів новоутвореною незрілою сполучною тканиною. Крім того, біоімплантат цієї групи не деградував, а інтегрувався у тканини щурів. ВИСНОВКИ. Наші результати показали, що децелюляризований бичачий перикард з використанням 0,1% SDS може стати альтернативним матеріалом для тканинної інженерії та має потенціал для подальшого використання в кардіохірургіїу людини Дод.точки доступу: Сокол, А. А. Греков, Д. А. Ємець, Г. І. Галкін, О. Ю. Щоткіна, Н. В. Руденко, Н. М. Ємець, І. М. |